PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Co se děje?
Dávejte pozor.
Schovej se.
Co se děje? Co chcete?
- Odhoďte zbraň. - Odejděte.
- Ruce vzhůru! - Odejděte!
Vypadněte!
Pusťte mě. Pusťte mě!
Podpalte to tu! Ať to tu shoří na popel!
KÉŽ BY VŠE BYLO JAKO DŘÍV. POTŘEBUJI ODPOVĚDI.
DEJ MI ČAS. PROMIŇ.
Mami, Atiye tu nechala mobil.
Zkouším poslední přijaté číslo, ale nikdo to nezvedá.
Mami?
Mami, slyšíš mě?
Mami.
Paní Serap?
Mám otázku.
Víte, komu patří tohle auto?
Na zadním sedadle sedí nějaká stará žena.
Víte, kdo to je?
Paní Serap?
Nejate...
Pane Serdare, vy mě neposloucháte.
Musíme okamžitě zavolat policii.
Jsem policista!
Bývalý policista.
Vím, jak tyhle věci fungují.
Tak to řešit nebudeme, pane Mustafo.
Mluvíme tu o naší dceři.
Zavoláme, komu bude třeba.
Pane Serdare...
Paní Serap, chápejte, že toto je rodinná záležitost,
takže ji vyřešíme sami.
Policie by to mohla prozradit tisku. To bychom nechtěli.
To je mi jedno. Ať to prozradí, komu chtějí!
Ať to zjistí celá země!
Chci zpět svou dceru.
Věřte mi.
Mám své cesty.
Přivedu vám vaši dceru zpět.
Pan Serdar ví, co je nejlepší, Mustafo.
Mustafo.
Mustafo, prosím, věř mu.
Já jen chci svou dceru.
Chci svou dceru.
Dobře.
- Já se zblázním. Kde je? - To bude dobré. Najdeme ji.
Kam jedeme, Erhane?
Bohyně na nás čekaly velmi dlouho.
Naším cílem je Nemrut.
Pane Serdare! Pane Serdare!
Ano, ano! Prosím o klid.
Co jsem vám říkal?
Neříkal jsem, že to bude svatba roku?
Od jejího zrušení nevěstu nikdo neviděl.
- Proč není před kamerami? - Abych byl upřímný, sám to nevím.
Nevěsta bohužel na poslední chvíli utekla s nějakým mužem.
Pravda je taková,
že se naší krásné nevěstě Atiye udělalo zle.
Ale je uvnitř
v péči nejlepších lékařů.
Brzy se bude cítit lépe
a svatba bude pokračovat tam, kde skončila.
Máme poznávací značku. Patří Erhanu Kurtizovi.
Dobře.
Musím řešit naléhavou záležitost. To je pro dnešek vše.
Na shledanou.
- Pane Serdare! - Pane Serdare!
Ty někam jdeš, synu?
Chtěl jsem jít ven, tati.
Na vzduch. Vyčistit si hlavu.
Jsi ostuda naší rodiny, synu.
Tvá snoubenka utekla s nějakým chlapem a ty ses na nic nezmohl.
Jsi ubožák, synu.
Kdy z tebe bude muž?
Co si myslíš?
Že budeš chlap, když zabiješ muže, se kterým ti utekla snoubenka?
Jen by ses ještě víc ponížil.
Atiye je uvnitř v péči nejlepších lékařů.
Brzy se bude cítit lépe
a svatba bude pokračovat...
To je vše, co tu mají.
Máte průšvih.
Teď vám žena z líbánek udělá peklo.
Není moje žena.
Jste nevěsta na útěku! Unesl jste ji ze svatby?
Neunesl.
To ona za mnou přiběhla.
Nesmysl. To se nestalo.
Má pravdu, neběžela. Pádila!
Utekla jsem ze svatby kvůli němu.
Atiye. Atiye...
Myslíte si, že je to pro mě lehké?
„Je to jen 500 lidí. Prostě uteču. O nic nejde.“
Samozřejmě že ne.
Někomu hodně záleželo na tom, abych babičku nenašla.
Přesvědčili mě, že jsem blázen.
Uvědomujete si, jak je to šílené?
Promiňte, byl jsem hlupák.
To je vše?
- Jsem blbec! A... - Tiše!
A?
A omlouvám se vám, Atiye Özgürsoyová.
Jestli chcete, zakřičím to i venku.
Co?
Jsem překvapená.
Když už si myslím, že vás mám přečteného, uděláte tohle.
Je tam?
Kdo je s ním?
Vydrž.
Pane Serdare. Doufám, že nerušíme.
Bohužel nám
poznávací značka nepomohla, paní Serap.
Dobře...
Nemáte nic jiného? Žádné další zprávy?
Rozumím.
Dobře.
Co tedy máme dělat?
Čekat, že ano?
Budeme čekat.
Dávej pozor.
Sleduj Atiye a o všem mě informuj, je to jasné?
Až přijedeme na Nemrut... Znáte ty velké sochy? Ty hlavy?
Antiochus, král Kommagene, je nechal vyrobit na svou hrobku.
Jako každý jiný král své doby
chtěl být bohem a být uctíván po své smrti.
Taková ješitnost.
Jen vy muži máte taková ega.
Ale jedna věc je zajímavá.
Ten hrob se stále nenašel.
Víme, že tam je hrobka,
ale tunely v podzemí jsou tak dlouhé a spletité,
že se nikomu nepodařilo zjistit, kam vedou.
Babičko.
Už jsme o tom mluvili, ale máme pár otázek.
Ohledně toho symbolu.
Kdysi na Nemrutu žila žena jménem Isias.
A co ta dívka s hvězdou na čele?
Byla to princezna z Kappadokie.
Takže ji znáš?
Isias?
Tu dívku s hvězdou.
Měla pět dětí.
Tři dívky.
Myslí Antiochovu manželku, ale historické knihy o ní téměř nemluví.
Kéž byste ji mohli vidět. Vyzařovala světlo, konala zázraky.
Najdi ji.
Až ji najdeš, bude znovu zářit.
Bude zářit jako hvězda!
Paní Zühre,
můj otec před lety v Göbekli Tepe učinil důležitý objev a...
řekl vám o tom.
Pamatujete si, co vám řekl?
Oba najdete odpovědi
v hrobkách krále a královny.
Počkám na vás v autě. Přijďte, až tu skončíte.
Nebuďte takový.
Je stará.
Může nějakou dobu trvat, než se rozpomene.
Nebo si nic nepamatuje a tohle nikam nevede.
Serap.
Mám nápad.
Můžu pomoci najít Atiye.
Můžu v práci projít záběry z kamer, dokonce i vysledovat to auto.
Mustafo...
Vím, že je to nezákonné.
Jestli mě chytí, potrestají mě, ale...
nestojí to za naši dceru?
Dokážeš něco, co se nepodařilo panu Serdarovi?
Proboha!
Nebuď idiot.
- Promiň! - Ozane, co to děláš?
Moc se omlouvám. Do háje!
Na dveřích je zvonek, vzpomínáš?
Staré zvyky.
Co to děláš, Ozane? To si sem klidně napochoduješ?
Zvykl sis používat klíče.
Celé ráno jsem ji hledal.
Obešel jsem její přátele, její oblíbená místa.
Je pryč.
Jako by se vypařila.
Tak jsem přišel sem, protože jsem myslel, že...
Cansu, udělal jsem něco?
Je to všechno moje chyba?
Ozane! Přestaň, co to děláš?
Dobře, promiň.
Promiň.
- Pojď sem. - Promiň.
Nemusíš se omlouvat.
Nic jsi neudělal.
Cansu...
To bude dobré.
Promiň.
Paní Zühre, vaše jméno bylo v zápisníku mého otce.
Některé stránky tam chyběly.
Když o tom přemýšlím,
možná je ani nemusíme hledat, když jste tady.
Ten reliéf dívky s hvězdou...
Našel ho přede mnou i můj otec?
Nebyl správný čas.
Co to znamená? Proč?
Byl naivní.
Stejně jako vaše otázky.
Provádím průzkum. Můj otec...
zmínil možné spojení mezi Siriusem a Göbekli Tepe.
Podle všeho učinil velký objev.
Jsme blízko, zpomalte.
Proč?
Zastavte za těmi stromy před zatáčkou.
Stůjte.
Zastavte!
Říkám, zastavte.
To je ono.
Stůjte.
Počkejte.
Kam jdete? Počkejte, kam jdete?
Opatrně, pomalu.
Slyšíte hlas Země?
Země má svou vlastní paměť,
vlastní jazyk.
Pokud tím jazykem mluvíte,
má vám toho tolik co povědět.
Pomalu.
Kam jdeme?
Počkejte.
Elif!
Nebojte se.
Nazime!
Uvízl jsem!
Elif!
Mami?
Elif!
Pojďte...
Elif!
Nazime! Jedou sem!
Nazime!
Co jste mi udělala?
Co to bylo?
Neobviňujte se.
Nesmíte se cítit odpovědný za jejich smrt.
Já...
Byl jsem u tety.
Bylo mi sedm. Celý den jsem prosil, aby mě vyzvedli.
Celou tu dobu...
jsem myslel, že to bylo kvůli mně.
Ale...
Jděte ve stopách svého otce.
Všechno pochopíte, až přijedeme na Nemrut.
Kde jste byli?
Jste v pořádku?
Atiye.
Pojď, babičko.
Erhane?
Pojedeme na Nemrut a rozluštíme ty zatracené záhady.
Pojď.
Půjdu koupit něco k večeři. Dohoním vás.
TRŽIŠTĚ ADIYAMAN
- Haló? - Ahoj.
Sestři! Sakra...
Díky bohu, že se ti nic nestalo! Jsi v pořádku?
Neboj, nic mi není.
Vážně jsi utekla ze svatby. Jsi nevěsta na útěku.
Kdo dělá takové věci?
- Měla jsem své důvody... - Ségra!
Všichni tady šílí.
Máma je na zhroucení. A táta...
Chudák táta. Co z toho se přes noc stalo...
Utekla jsi ze svatby roku.
Cansu.
No jo, dobře. Promiň. Už to zase dělám.
Kde jsi?
Můj symbol se v Göbekli Tepe neobjevil jen tak.
Jsem si tím jistá. Přijdu na to, co za tím je.
Přestaň mluvit nesmysly!
Řeknu to jasně. Nemohla jsem se provdat za Ozana.
Pořád jsem nenašla sama sebe. Takže nemůže být ani žádné my.
Rozumíš?
- Vím přesně, co myslíš. - Ale...
vrátím se hned, jakmile najdu, co hledám. Slibuju.
Když to nedodržíš,
řeknu mámě, že jsi v desáté třídě ztratila
její perlový náhrdelník.
Blbko.
Ještě jedna věc.
Nikomu o tom neříkej.
Jasně.
Myslím to vážně. Nikomu.
Slib mi to!
Dobře!
Pokládám to.
- Mám tě ráda. - Ta žena je zpět!
Bůh ti žehnej.
Vítejte zpět!
Říkal jsi, že ji vzali na horu.
Děkujeme ti, Bože. Vítejte!
Děkujeme.
Díky vám jsem se setkala se svými dětmi.
Bůh vám žehnej.
Hledala jsem vás, Zühre.
Všichni jí děkují.
Děkují? Oni ji uctívají.
Atiye.
Pojď, babičko. Promiňte.
Pojďme.
Musíme být na vrcholu hory před západem slunce.
Díky.
Vyobrazení hada z Göbekli Tepe?
Možná že ne.
Je zajímavé, že se nikdy nenašel důkaz o přítomnosti hadů v Göbekli Tepe.
Žádné fosilie, žádné pozůstatky...
Tak co to je?
Třeba viděli něco na obloze.
Nevím. Možná je to kometa.
Dobré ráno, vaše milosti.
Dobré ráno.
Pokud ti nedělá problém vstát, můžeš posnídat, co jsem připravila.
Mám otázku.
Ale je trochu osobní.
Když jsem spala v autě,
co se v tom lese stalo?
Promiňte.
Nechtěla jsem vyzvídat.
Můj otec, matka a sestra...
zemřeli v těch lesích při autonehodě.
Ale Zühre mi ukázala, že to bylo jinak.
Bylo mi sedm let.
Táta pracoval v Göbekli Tepe.
Byl jste tak malý.
Kdo se o vás staral?
Strýcové, tety...
Putoval jsem od jednoho ke druhému.
To muselo být hrozné.
Člověk si zvykne.
Měl jsem příležitost procestovat celou zem.
Poznat různé lidi, různé kultury...
Byla to velká zkušenost.
Proto jste takový nomád.
Nechcete zapustit kořeny. Máte někoho v každém přístavu.
Teď se rozhodnete mlčet?
Ne. Tím to...
Tím to není.
Já...
Obyčejně o těchto věcech nemluvím.
S nikým...
Nikdy.
Ale?
Něco ve vás je.
Když jste naproti mně, chci se s vámi podělit o všechno.
Měl bych dojít pro dříví.
Cansu?
Nevolala Atiye, když jsem spal?
Ne.
Cansu...
Co?
Řekla jsem, že ne.
Cansu, nelži mi.
Podívej...
Já...
Nemůžu...
Tak jo, mám toho dost.
Co tím myslíš?
Tím chci říct, Ozane,
že ti nebudu dělat vztahového poradce.
Že ti přestanu podávat zprávy.
Přestanu ti říkat, co se Atiye líbí a nelíbí.
Chápeš to?
Už nebudu zachraňovat váš vztah.
Cansu?
Vzpomínáš na tu noc před promocí?
Ty a Atiye jste šli slavit
a já blbá jsem šla s vámi.
Atiye odešla domů dřív.
A pak jsme na chvíli byli sami, jen ty a já.
- Ano. - Co jsi mi řekl, Ozane?
Co?
„Cansu. Myslím, že mi chce dát kopačky. Nevím, co mám dělat.
Prosím, pomoz mi!“ Že? A co jsem udělala? Pomohla ti!
Já hloupá ti pomohla!
Tehdy začaly ty dotazy.
„Chci něco vědět o Atiye? Zavolám Cansu.“
„Mám problém ve vztahu? Půjdu za Cansu. Ona je dobrá důvěrnice.
Měl bych se jí svěřit.“ Zní něco z toho povědomě?
Nevidíš, co se z nás stalo? Nevidíš?
Atiye si kráčí po své vlastní cestě, jde si za tím, co chce.
A co já? Co bude se mnou?
Pro každého něco jsem. Dcera, nejlepší přítelkyně...
Pro každého něco jsem.
Ale co já? Jednou jedinkrát já!
Co já?
Babičko?
Co děláte?
Kdo jste?
Proč nás sledujete?
Babičko!
Atiye...
Babičko!
Atiye...
Co se děje, Mustafo?
Zbláznil ses?
Kdo je to? Co? Kdo je ta žena?
Poznáváš ji?
Vyfotili to před domem, kam nás vzala Atiye. V květnu.
Poznáváš to? A tohle?
Z minulého měsíce. Na stejném místě. Poznáváš to?
A toho majitele?
Tady jste spolu! S tím laskavým mužem, který nás vítal.
Poznáváš to?
Atiye přísahala, že tu ženu viděla! Říkala, že je její babička!
Žena, o které jsi řekla, že je dávno mrtvá!
Vzpomínáš?
Moje matka...
není mrtvá.
Ta žena, co seděla v autě, když Atiye utekla ze svatby,
to byla také tvoje matka?
Byla.
Proto jsi nechtěla, abych kontroloval záběry z kamer.
Měla jsi strach, že to odhalím!
A ty?
Udělal jsi to, co děláš vždycky, že?
Když jsme tam přijeli, byla pryč.
- Protože... - Protože?
Udělala jsem to.
Naaranžovala jsem to tak, jako by tam ta proklatá žena nikdy nežila!
Rozumíš?
Udělala jsem to!
Proč, Serap?
Vypadni!
Moje matka je velmi nebezpečná žena.
Můj otec zemřel kvůli ní.
Ta žena pořád jen někomu ubližuje!
Atiye! Přijď sem!
Ublíží i naší dceři.
- Atiye. - Babičko, jsi v pořádku?
Vítej, Atiye.
Co to děláš?
Cítím.
Vychází slunce.
Atiye, věčnost neznamená...
že máme nekonečně času.
Věčnost je nadčasovost.
„Pokud chcete zažít úplné osvícení,
musíte z mysli vytěsnit minulost a budoucnost...
a zůstat v přítomnosti.“
To kdysi pravil jeden moudrý muž.
Shams-i-Tabrizi.
To je krásné.
A co děláš?
Já nic nedělám.
Ale ty ano.
Začínáš svou cestu.
Svou cestu?
Kam?
Ty sama rozhodneš kam.
Nerozumím tomu, co říkáš.
Přesto to musíš udělat, mé dítě.
Je to tvá povinnost.
Povinnost, kterou dlužíš své krvi.
Babičko.
Neboj se.
Je čas.
Čas na co?
V tvém osudu je věčnost.
Babičko.
Erhane!
Počkej na mě!
Kam šla?
Počkej na mě.